ÅR 2043
FOLKHÄLSOMYNDIGHETEN
Plundrare.
De kan vara kvar. Ska vi vänta på dem utanför?
Cole! Fan också!
- Hon kanske inte ens är här. - Hon är här.
De försökte hitta ett botemedel.
Plundrare!
Vad var det jag sa? Du lyssnar aldrig på mig.
Vi borde ha väntat ut dem.
Kom igen nu. Sånt här får hjärtat att bulta.
Du börjar bli gammal.
Jag har hittat henne.
Vi ses snart.
Vi skulle inte resa i tiden. Bara i rummet.
Maskinen valde ett datum och det blev dagen för den första lyckade resan.
- Minus ett par månader. - De har en fungerande tidsmaskin.
Den är inte vår, den är deras. Det där är inte vårt hem längre.
Det är fullt med paradoxer och den största faran är oss själva.
- Men det kan gå. - Vi får en chans utan återvändo.
- Till ingen nytta. - Vi måste hitta Olivia.
Vad är det här?
När vi höll Olivia fången försökte vi pussla ihop hennes förflutna.
Hon greps 1971. Hon levde skyddat hela livet.
- Men den där dagen var hon ensam. - Det vet vi inte.
Vi höll henne fången och kan åka tillbaka och...
Hon var som mest skyddad när hon var med dig.
Hon hade redan iscensatt allt innan hon lät dig fånga henne.
Vi måste komma åt henne tidigare.
Hur ska vi göra?
En sista resa före den första.
- Det här är Whitleys döda vinkel. - "Döda vittnet."
Hur många gånger ska Jones där inne säga det?
Trots allt våra vänner där inne tänker göra så har de redan förlorat.
Vi får inte låta Vittnet vinna.
Jag förblindades av hoppet. Låt dig inte förblindas av hämnden.
- Det här har alltid handlat om hämnd. - Kom.
- Mr Coles telemetri? - Kroppen verkar klara av serumet.
Han blir den första. Tur att hon hittade honom.
Det är mycket folk. Alldeles för mycket.
- Samling! De har återvänt. - Jag minns det här.
Hon lever inte upp till dina förväntningar, och en annan sak...
Du förtjänar henne inte.
Jag behöver ingen klocka för att visa vad jag går för.
- Förstår du vad jag menar? - Ingen vill se det där.
Jag tänker förklara ändå. Tjockleken på en anakonda...
- Det blir inga problem. - Man kan inte jonglera med en boll.
Jag går på djupet.
- Cole... - Jag mår bra.
- Hur lyder planen? - De håller möte och reser i morgon.
Rummet kommer aldrig att vara tomt.
Vi måste distrahera dem. Brandalarm eller intrångshot.
Nej. Vi behöver ett epidemi.
ÅR 2018
- Inspektör Dolezavola. Och ni är...? - Bonham.
Interpol? Ni borde ha bättre saker för er som världen ser ut.
När framtiden är oviss är historien som viktigast. Var tjuven amerikan?
- En galen kvinna. - Galen på vilket sätt?
- Finns det fler än ett sätt? - Vad jag vet. Vilken sort är jag?
Föremålet ingick i gästutställningen. Den svansätande ormen.
Enligt nordisk mytologi innebär Ragnarök att Midgårdsormen -
- omslöt jorden och förgiftade himlarna.
Det finns värdefullt guld här så hon stal föremålet med minst värde.
Gjorde hon? Övervakningsfilmerna och trafikkamerorna, tack.
Okej, tråkmåns. Vad är det för nåt?
Efter ett års letande så ser jag bara... det här.
Det ser ut som nåt Indiana da Vinci-larv.
Okej, primären! Du såg den och har den, så använd din primärmagi.
Lös gåtan.
När du vill.
- Rappa på! - Nåt är fel. Jag hör dem inte.
Det har aldrig hänt förr. Det är inte du, det är jag.
Det är inget skämt! När jag blundar ser jag inget längre.
Jag lyssnar, men rösterna är borta.
Du hade en uppgift och en superkraft.
- Fel läge att förlora den. - Jag försöker, men inget händer.
- Allt jag har kvar är du. - Artisten som var känd som Primären.
- Är du säker på det här? - Railly kan karantänföreskrifterna.
Alla kommer att isoleras på sina rum.
Jag förstår inte varför jag är så nervös.
- Jag är motsatsen till nervös. - Ni är en soldat som ska bli general.
- Marcus... - Ge mig eld. Det är en order.
Nu får vi det överstökat.
Det är dags, allihop. Nu sätter vi igång.
Vi har dr Raillys klocka som vid behov kan bevisa -
- att uppdraget och vår framtid är äkta.
Dr Raillys forskning, budskap och offer må finnas i det förflutna.
Men hennes arbete gör inte det.
Vi förändrar ett livsöde för att göra slut på ett annat.
Hoppas det blir första och sista gången. Målet är Leland Frost.
Varken monster eller gud. Inte ens människa. Bara en siffra.
Ett liv mot sju miljarder.
Dödar vi honom så räddar vi oss själva och alla andra.
Mr Cole... Är du beredd?
- Är ni det? - Ursäkta?
Vi har skött våra jobb i flera år medan ni skulle bli klar med skiten.
Mr Ramse, jag kan försäkra att den här maskinen är klar.
Men hur är det med... ankaret?
- Ni kan aldrig få tillbaka honom. - Det var alltid en enkelresa.
Kanske, kanske inte. Det är därför hon har jobbat på ankaret.
- Hon klarade det. - Karantän! Återvänd till era rum.
Ni med. Dr Eckland och jag undersöker och håller er informerad.
Det är bäst att ni får ordning allt annars drar vi i morgon.
Det kändes konstigt. Kom.
Förbered resan för mig och Cassie. När vi har åkt så raderar du filerna.
- Sen återvänder du till Emerson. - Och väntar på att världen förändras?
James... Vi är bara ekon här. Vi skuggar oss själva -
- och hoppas att figuren framför är mindre än vi är.
Först Leland, sen Athan, sen varandra och sen Olivia.
Hur stor hög med lik krävs det innan vi tar lärdom av historien?
Samma loopar och samma misstag. Om och om och om igen.
- Ormen... - ...som slukar sin egen svans.
Jennifers teckningar. Visionerna och rösterna ledde nånvart.
Vi är fast här och vi är blinda. Ms Goines är den enda som kan se.
Vi måste fortsätta kämpa men då behöver vi en tidsmaskin.
Mr Ramse har rätt. Jag hade inte fulländat maskinen.
Jag var lika vilse då som nu och litade bara på...
Vänta här på dr Railly osedd. Det är nåt jag måste göra.
- Vart ska du? - Ingen fara.
- Jones! - Jag kommer tillbaka.
Förbannat! Förordningarna är viktiga. Ingen får...
Vi följer utvecklingen.
Myndigheterna oroar sig för spridningen av det så kallade...
- Fortfarande inget? - Jag hör dem inte.
Nu en exklusiv intervju med Cassandra Railly från folkhälsomyndigheten.
Kvinnan i främsta stridslinjen och mänsklighetens sista chans.
Jag klarar det inte ensam. Jag behöver mina vänner.
- Mina riktiga vänner. - Tack för att ni tar er tid.
Jag har läst virologi men det var historien som gjorde mig till läkare.
- Hur menar ni? - Pandemier är cykliska.
Historien upprepar sig, men vad vore historien utan epidemierna?
Ni låter optimistisk.
Pesten gav upphov till renässansen.
Pyttesmå celler utan känslor, ambitioner eller vision-
- påminde oss att känna efter, att skapa och att sträva.
Vi kämpar och vi lär oss. Vi lär oss och vi lever vidare.
Jag brukar säga till mig själv:
"Hemskheter sker så att stordåd kan ske därefter."
"Ibland, Cassie..."
"...så är kretsloppet och loopen bara en andra chans."
En andra chans.
Dr Cassandra Railly, tack för att ni tog er tid å alla drabbades vägnar.
Cole!
- Vad var det om? - Falskt alarm.
Ska vi ta oss ett järn?
Så vi förlorar allting?
Det som börjar i morgon tar slut i dag. Och där sitter du!
- För att varna dig. - För vad?
Myriaden av misstag vi ska begå? Vi kanske behöver dem.
Vad brukade Elliot säga?
- "Nåt som hör till alla framsteg..." - "...är misslyckanden."
- Hur misslyckades vi? - Jag litade på fel person.
Personerna jag borde ha litat på litade inte på mig.
Jag gav dem bara uppdrag men lyssnade inte på dem.
All kunskap och klokhet jag hade satte jag åt sidan.
- Jag offrade allt för ett nytt hopp. - Hopp och tillit är allt de har.
Uppdraget är inte för min egen del och tidsmaskinen är inte din.
Du kan sluta spela osjälvisk.
Jag vet vad du skulle göra för henne.
Vad är det för fel på dig?
Jag är döende.
Men det är inte cigaretterna.
Jag utsattes för en dödlig dos splittringsstrålning från kärnan.
- Hur länge kvar...? - Inte tillräckligt länge.
Jag skulle kunna berätta allt för dig och ändra på saker.
Vet du vilken tråd du ska dra i för att rädda oss?
- Vilken som kan göra det värre? - Det kan inte bli värre.
Tycker du att det är jobbigt? Dela på bördan.
Har du förlorat hoppet? Låna lite av mig.
Jag skulle vilja veta vad du har varit med om nån dag.
Det kanske finns ett sätt... Men då får du inte minnas det här.
Med bensodiazepiner och whiskey så är du en dröm i morgon.
En hallucination som bäst.
Du måste lita på dig själv. Fixa det.
Vänta! Innan du går, berätta hur ankaret fungerar.
Sluta tänka så linjärt. Tiden är en kurva.
Den kröker sig runt sig själv och växer hela tiden.
Programmera med logaritmisk spiral.
Jag kommer att göra ditt liv väldigt besvärligt.
Det har du alltid gjort.
Det blir allt värre där ute. Folk dör och resten börjar döda.
Du vet hur det slutar. Tiden rinner ut för dig.
Du... Tjejen.
Vi kan inte stanna här. Det är för farligt. Du måste vidare.
Staden är på väg att rämna. Karantänzoner har satts upp.
- Så du utreder en stöld? - Mycket går inte att kontrollera.
Njut av stunden och sköt ditt jobb.
Här är övervakningskamerorna. Här sågs den galna kvinnan senast.
Hitta henne, då.
- Är ni beredda? Vi måste gå. - Vänta, dr Railly.
- Nej... Cole? - Vi kan inte hålla på så här.
- Vi går bara i cirklar. - Det här är det enda vi har.
Inte med Jennifers visioner. Vi måste fortsätta framåt.
- Mot vad? Vi har ett mål. Olivia. - Ett mål? Hör du hur du låter?
Det är samma uppdrag som Leland Frost och Vittnet. Samma sak om igen.
Hon är kvinnan som dödade vår son.
Och vad har du?
Tillit. På oss själva och varandra.
Mr Cole vill utforska framtiden. Du vill attackera det förflutna.
Vi kan göra båda sakerna. Det finns inget huvuduppdrag längre.
Det finns bara det vi beslutar att göra tillsammans.
Ni två vill jaga visioner. Det kan jag inte göra.
Jag reser till 1971 för att hitta Olivia.
Sen dödar jag henne med eller utan din hjälp.
Dr Railly... Du kommer att resa utan ankare.
Vi kanske inte kan hämta dig igen.
Det var ju alltid en enkelresa.
Du skickas till Emerson Hotel i januari 1971.
Serumet i blodet hjälper dig att resa men det kommer ändå att göra ont.
Jag måste få göra det. För hans skull.
För vår skull. Följ med mig.
Inte den här gången.
Snälla...
Är du säker?
Vi inledde det här tillsammans och ska slutföra det tillsammans.
- Vi måste sticka nu. - Jag raderar all splittringsdata.
Färdig.
Byggnaden är säkrad. Maskinen kan inte aktivera sig själv.
- Just snyggt! Vem slapp igenom? - Maskinen aktiverades på nåt sätt.
Men inget skickades med den. Dataloggarna är tomma.
- Inte ens telemetritestet är kvar. - Som om dagens data har raderats.
- Det där larmet tidigare... - Det var visst fel på luftfiltret.
Ni har haft intrång. Öppna gångbroar men ingen i sikte.
Det är ingen bugg, det är en skenmanöver. Nån är i byggnaden!
Vad gör vi här? Ramse hittar oss.
Det här är den enda platsen han inte vågar söka på än.
- Är du galen?! Tänk om hon vaknar! - Ingen fara, hon har däckat.
- Du har en plan. - En galen sådan.
Minns du problemen med maskinen och hur vi slet med den i början?
- Den var en jädra skrothög. - Sluta säga så.
Innan din första resa så erfor vi en enorm energiförlust.
Jag trodde att kärnan felade men i dag...
Det är vi. Vi stjäl från oss själva. Det var därför kärnan saknade kraft.
- Om vi stjäl en Adam-cell... - Som är som ett tändstift.
...så kan vi starta vår kärna. - Och få igång maskinen.
Vi måste stänga av maskinen och släcka kärnan innan vi tar cellen.
- Du tar maskinen så tar jag cellen. - Du måste vänta på mig.
Om maskinen är aktiv så är splittringsstrålningen...
Lova att du väntar tills den är avstängd.
Spring inte på dig själv och se upp för mr Whitley och mr Ramse.
De letar efter plundrare. De letar inte efter oss.
Kom ihåg att du är en satkärring.
- Ni är avlösta. - Sergeant Whitley har gett oss order.
Fem fan tror ni gav honom hans?!
Smyger du omkring? Häng med. Jag måste kolla kärnan.
- Varför så bråttom? - Plundrare har tagit sig in.
Var kommer den ifrån? Flådig! Kolla!
- Vad är det med dig? - Inget.
Vad är det för blickar?
Har du ångrat dig?
Säg bara till så drar vi. Jag struntar i om det slutar illa.
Det slutar illa på alla sätt.
Som engångsgrej låter det bra men när är det nånsin så lätt?
Hur många gånger som än krävs.
- Tills vad? - Tills du har frälst din själ.
Tänk om det aldrig tar slut.
All skit vi har gjort...
Tänk om det bara blir sånt om och om igen.
Vi försöker göra det rätta på fel sätt.
Det finns varken rätt eller fel. Det finns varken gott eller ont.
Du kan bara göra det som betyder nåt i stunden.
Ja...
Jag försöker verkligen förlåta mig själv.
Jag vet inte om jag kan göra det.
Sluta försöka, då.
Bara de döda kan förlåta, broder.
Ge dem en anledning att förlåta dig.
Vill du plocka upp manligheten från golvet?
Vi har plundrare i kåken och jag måste ut och jaga.
Du kan gå i förväg så hinner jag ikapp dig.
Okej.
Du kommer att klara dig, broder.
Skynda dig. De tänker stänga flygplatserna tills krisen är över.
Tåget till Heathrow går i morgon. Du kan flyga till JFK klockan 19.00.
Du menar väl "vi"?
Nej.
Nej! Du blev inte skjuten! Vakterna var inte ens beväpnade.
Jag tog en kula i skallen. Tro mig. Det kommer att gå fort.
- Jag blöder lätt. - Du är inte verklig och kan inte dö!
Jennifer Goines hjärnspöken sjunger på sista versen.
- Du får klara dig själv nu. - Jag behöver dig.
Visionerna och rösterna... Du är allt jag har.
Att vara galen är min grej. Om jag inte är det...
- Vad är jag då? - Modig och impulsiv.
Irrationellt rationell. Att vara primär spelar ingen roll.
Du behöver inte rösterna längre. Du har dig själv.
Okej... Nu dör jag.
Glöm inte passet.
- Polis! Öppna dörren! - Fan!
Polis! Öppna genast!
Bonham! Jag har hittat tjuven.
- Hejsan, snygging. - Kom igen...
Jones?
Mr Whitley.
Basen är avspärrad. Ni får inte vara här. Chefens order.
Ingen av oss är där vi ska vara. Här gör jag åtminstone nån nytta.
- Vi kanske borde skjuta på resan. - Nej, vi fortsätter.
Allt kommer att gå enligt planerna.
- Det är nog bäst att du vilar. - Jag kan stanna med er.
Vi kan ha plundrare i byggnaden och jag måste skydda er.
Jag kanske aldrig säger det...
Men jag är tacksam för allt du har gjort.
Och allt du kommer att göra.
Jag kallar tillbaka Ramse.
Vad i helvete...?
Naturligtvis! Vi behöver ett fi-baserat ankare.
Svaret fanns framför oss men vi kunde inte se det.
- Hur kom ni på det? - Jag har ingen aning.
Beredda? Börja jobba.
- Vi har Adam-cellen och måste sticka. - Inte än. Jag vill se det här.
- Checklistan. Koordinaterna? - Geopositioneringen bekräftad.
- Splittringsprocessen? - Stabilt. Fönstret är öppet.
Kraftkärnan, mr Lasky?
Fluktuerar men presterar max.
Mr Cole? Om ni är så snäll...
Är du säker på det här?
Tiden fungerar annorlunda för dig nu.
Alla andra är bundna till tiden. Men inte du.
Inte ens en paradox kan stoppa dig.
Mr Cole? Hon är inte uppdraget.
Hon är bara en pusselbit.
Kom ihåg uppdraget, mr Cole.
Allt annat är sekundärt.
Alla du träffar är redan döda.
Hur mår du?
James...
Lova att vi avslutar det här tillsammans.
Jag lovar.
Initiera splittringssekvensen.
Ms Goines? Visst är ni ms Goines?
- Vem är du? - Bonham.
Interpol. Om ni tänker lämna landet så kommer ni inte särskilt långt.
Du borde ha lyssnat på mig!
Det var nog inte riktat till mig utan till en av rösterna i ert huvud.
Jag har läst er journal och har sett era konstnärsambitioner.
Skisserna. Fantasibilder av trappor, klockor, ormar och svansar.
Apansikten.
Du är en av dem, eller hur?
De tolv apornas armé? Märkligt.
Berätta var James Cole befinner sig.
Ni kommer inte undan.
- Vad gör ni? - Nåt modigt.
Nåt irrationellt rationellt.
Ms Goines... Ni är på utländsk mark i pestens tid.
Jagad, trängd och ensam.
Jag är inte ensam.
Vänta!
Text: Magnus Öberg www.sdimedia.com